.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicbits.org
Når mine fotos vælges til de store overskrifter, bliver han kobberrød;
Som om han vil slå mig ihjel.
Hvad forventer han? Du er en meget bedre fotograf.
- Så du fik Andersonrapporten. - Det er først næste år.
Lad os håbe på, det bliver til noget.
Ronnie, skal du tisse?
Jeg tror at det betyder ja.
Kom så.
Ronnie... gå!
- Store åbne vidder. - Det er smukt, men meget anderledes.
At bo her vil spare os en masse penge.
Og der er kun en time til byen.
Ronnie?
Det sagde jeg jo, vent til du ser det indvendigt.
- Velkommen til dit nye hjem. - Her er enormt.
Hvordan skal vi fylde det op?
Vi har al den tid, vi skal bruge til det.
- John? Er du her, John? - Herinde.
Vi har brug for et loppemarked.
Pas på hullet i hjørnet, jeg så en kakerlak gå ned i det.
- Hvor ulækkert. Kan du ordne det? - Jo, frue, jeg fylder det op i morgen.
Jeg var lige ude i haven-
- og jeg så en for enden ad vejen, der stirrede på mig.
En nysgerrig nabo? Eller måske-
- den første invasion af blodtørstige landsbyboere.
Meget morsomt. Lad os se hvem som griner, hvis nogen bryder ind.
Hvad med at du hjælper mig med at bære de her op på loftet?
Ligner jeg en tjenestepige? Din lede kvindehader.
- Lede slavepiskende, sexistiske... - Tak.
- Det her er den sidste. - Skønt, vi sorterer dem senere.
Jeg trænger virkelig til et brusebad.
Det gør du faktisk også.
God idé.
Helt ærlig, Ronnie.
Hvad fanden?
Langsomt... langsomt... Perfekt.
Lad være at fjolle.
Hold så op!
Nok!
- Hvad er det der? - En gave til Ronnie.
Kom her, Ronnie. Her!
- Jeg tror ikke han kan lide den. - Åbenbart ikke.
Smil!
Kælderen er enorm. Der er masser af plads til et mørkekammer.
Hele huset er enormt. Jeg aner ikke, hvordan vi skal fylde det op.
Lad os håbe vi snart finder et kreativt emne.
Hvis det er en dreng, hvad siger du så til Billy?
Nej, det skal være macho som Jason, Vick eller Chuck.
- Og hvis det er en pige? - En pige?
Vanessa, Dahlia, Corinne...
Jeg vil ikke have nogen scener i morgen, lov mig det.
I morgen kører jeg ind køber flydende valium. Hun kan jo lide at drikke.
Meget morsomt.
Jo, jeg talte om... Sam Green... Han er fantastisk...
- Han er dygtig. - Han er virkelig interesseret.
Jeg kan give dig hans telefonnumre.
Jeg har ikke været så inspireret, siden vi kom. Men han kan sælge dem?
Mine seneste malerier... den kontakt vil være god.
Jeg har stor tiltro til dig, du er fantastisk dygtig.
- Voilá! - Sikken service.
- Den perfekte mand. - Tak, jeg er beæret.
Huset er enormt, jeg ville få et angstanfald hver gang jeg gik herind.
- Ja, det er... - Det er præcis det vi gik efter.
Det er stort, man får meget for pengene, og det er ikke i byen.
Hvis du bliver træt af at fotografere, ved du, hvad du skal.
- Kok Johnny, det lyder godt. - Tak fordi I tænker på min karriere.
Du tog skridtet. Hvordan har du det med det?
John og jeg er lykkelige. Og du ved hvordan jeg havde med at flytte hertil.
- Jeg tror vi traf det rette valg. - Så alt er godt med John nu?
John er en skat. Vi elsker virkelig hinanden.
Og vi prøver at få et barn.
Vi har kendt hinanden i evigheder. Du kender min mening om John.
Han er her aldrig, og efter det der skete...
Helt ærlig, vi har kun haft et slemt skænderi.
- Skænderi? Han slog dig. - Det skete en gang for fire år siden.
Du er som en søster for mig. Jeg vil kun dit bedste.
Hvis du mener det her er det bedste for dig...
Vi er der om et øjeblik. Lad os tale om det senere.
- Tak, det var skønt at se jer. - Det var en fornøjelse.
- Du er altid velkommen. - Tak, og held og lykke med det hele.
Vær god ved hende, ellers kommer jeg efter dig.
Det tør jeg ikke risikere, så det må jeg hellere være.
Jeg sender dig oplysningerne om den galleriejer, jeg mødte.
Vi tales ved.
- Har du travlt? - Nej, kom ind.
Se lige de her fotos.
- Hvad mener du? - Noget på linsen?
Det troede jeg også, så jeg brugte det samme kamera til nogle fotos i haven.
Se her.
Ingenting.
Jeg fatter det ikke.
Jeg er gravid.
Hvad?
Jeg er gravid.
John! Er du her, John?
John, er du dernede?
Kommer du lige op og hjælper mig?
John?
God hund, Ronnie.
Ronnie.
Kommer du lige og hjælper mig på loftet?
Jeg kommer nu.
Vil du med ind? Løb, løb.
- Hvad er der i vejen, skat? - Jeg havde en drøm.
- Endnu et mareridt? - Det er overstået.
Sov bare videre.
Du fortryder vel ikke?
Nej.
Du og vores barn er det bedste, der kunne ske mig.
John!
Det var forfærdeligt. Det var en lille pige, hun vækkede mig og løb herind.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre.
Rolig, rolig...
Du har meget at tænke på i øjeblikket.
Det var bare i din fantasi, her er ingen.
Det eneste barn i huset her bliver vores.
Jeg må fremkalde nogle negativer, så laver jeg middag.
I morgen må jeg til byen og købe film, har du brug for noget?
Ja, at du er mere tilstedeværende.
Du fotograferer halvdelen af tiden, og i resten er du i mørkekammeret.
Jeg kan dårlig huske hvornår vi sidst spiste sammen.
Jeg arbejder på et projekt, jeg er lige ved at være færdig.
Hvad med at hvile dig lidt, jeg skal nok skynde mig.
- Måske burde du ikke... - Du har ret.
Det hele er så absurd, jeg er totalt stresset, jeg kan ikke klare mere.
Det er naturligt i din situation, men hvad er der galt med John?
Jeg ved det ikke, han opfører sig underligt.
Han fotograferer ting jeg ikke forstår. Flere hundrede fotos.
Og han låser sig inde i mørkekammeret og vil ikke lukke mig ind.
Hør her, lad være at tænke på det nu, koncentrer dig om fødslen og så-
-kan du få styr på tingene.
Fandens, du traf det forkerte valg, beklager.
- Hvad mener du? - At godtage hans undskyldning.
Ved at gå med til at flytte hertil isoleret fra alle du kender.
Og jo, ved at blive gravid med en som ham.
- Er du blevet komplet skør? - Nej, jeg siger bare tingene ærligt.
Du bad om mig råd, eller også trængte du bare til at snakke.
Og så finder jeg dig i præcis den tilstand, jeg var nervøs for.
Jeg beder dig, kom væk herfra så snart din søn er født.
- Jeg fatter ikke, du siger sådan. - Helt ærlig...
Barnet er det sidste du har brug for, det ved du godt inderst inde.
Det er ved at være sent, og du skulle nødig sidde fast i myldretrafikken.
Jeg har fattet det.
Jeg kører.
Kate!
- Hvad laver du herinde? - Jeg troede, jeg hørte noget.
Flere mareridt, sig det ikke.
Vil du prøve at få hjælp? Måske tale med nogen?
- Jeg tror, det vil være godt for os. - Nej, jeg har det fint, jeg mener det.
Vent, kom her.
- Ja, jeg ved ikke hvad det er. - Jeg har bemærket det før.
Det er blevet værre.
Jeg kan ikke lide det, du må få det set på, det ligner betændelse.
Jeg går til lægen i morgen, det lover jeg, lad os gå i seng igen.
Kommer du lige ind, og ser noget?
- Hvad er der sket? - Jeg viser dig det.
Se selv.
- Du må have haft mareridt. - Nej, nej, de var helt anderledes.
Jeg drømte ikke.
Der er noget galt med det her hus, jeg kan mærke det.
Jeg kan mærke det på dig, ligesom jeg kunne mærke det på Corinne.
Hvad prøver du egentlig at sige? At vi bør flytte tilbage til byen?
Du er ikke den første kvinde, der skal have et barn.
Du lader din forkælede prinsesse paranoia påvirke dig.
Og det er mig, som har brug for hjælp?
En kvinde i din tilstand burde ikke ryge.
For at være helt ærlig burde du slet ikke ryge.
Må jeg præsentere mig, jeg hedder Andrew Powell, og er præst her.
- Kate Davies, hyggeligt at møde dig. - Er I glade for jeres nye hjem?
- Hvor ved du det fra? - Rygterne løb, det sekund I kom hertil.
- Da udlændingene kom? - At bo her er som at bo i et akvarium.
- Kald mig Kate. - Her kender alle alle.
Og nye begivenheder, selv komplet irrelevante, virker som rumvæsener.
- Som en invasion. - Netop.
Men sandheden er altid meget mere spændende end rygterne.
Det gamle hus har stået tomt alt for længe.
- Kendte du familien, som boede her? - Familien McNamara, ja.
William boede der med sin kone, Shelly og deres unge datter Maggie.
Desværre fandt der en tragedie sted, William havde været syg længe...
- Hvad skete der? - Det er uvigtigt.
Men det chokerede de lokale.
De lod sig selv rive med af gamle legender og fjollet overtro.
- Er klokken så mange? Jeg må løbe. - Selvfølgelig, det var en fornøjelse.
- Du ved, hvor du kan finde mig. - Tak.
Og lad nu være at ryge, i det mindste for dit barns skyld.
Det skal jeg.
- En god spadseretur? - Den friske luft gjorde mig godt.
Jeg mødte præsten. Han fortalte om familien, som boede her.
Alle tror åbenbart, at der hviler en forbandelse over huset.
Du mødte en præst, som fortalte at der hviler en forbandelse over vores hjem?
- Vi rejser ikke herfra, - Det var ikke det, jeg sagde.
Jeg vil ikke rejse, vi bliver her.
John! John!
Vågn op!
John! John!
Ronnie! Ronnie? Kom her!
Ronnie?
Har du set Ronnie?
Nej.
Gider du godt holde op med at fotografere og høre efter?
Helt ærlig, John, du lovede at fylde hullet op.
Huset bliver invaderet af det kryb, og du fotograferer dem.
Jeg er virkelig bekymret for dig.
Jeg arbejder på et projekt.
Jeg fandt et foto på loftet, det er af familien, som boede her.
- Hvad lavede du på loftet? - Ingenting.
Gider du godt se på mig?
Jeg arbejder.
Du må høre på mig! Der er noget underligt ved det hus, familien...
Hvem de var, og hvad de gjorde kommer ikke mig ved og heller ikke dig.
John! Åbn døren!
John!
Åbn døren nu!
Hvorfor ville du tale med mig? Har I omsider besluttet at gifte jer?
Jeg må tale med dig om familien, som boede i huset.
- Hør her, da jeg talte med dig... - Jeg beder dig, jeg må tale med dig.
Det handler om det her.
Familien McNamara. Er deres ting stadig i huset?
Jeg beder dig, fortæl mig hvad der skete, jeg må vide det.
Lad os sætte os.
William viste ikke umiddelbart tegn på sin sygdom.
De virkede lykkelige, men jeg blev overrasket, da Shelly kom til skrifte.
Hun sagde, at hun var bange, bekymret for sin mand.
Hun sagde, at hun dårlig kunne genkende ham.
I begyndelsen tænkte jeg ikke så meget over det, men hun blev ved at komme.
Og hun var mere og mere bekymret hver gang.
Indtil en dag hun kom med sin datter, Maggie.
Hun bad mig tage hende, hun var sikker på at William ville gøre hende noget.
Jeg kunne ikke hjælpe hende, så jeg bad hende gå til myndighederne.
Men hun var overbevist om at hendes mands problem ikke var af jordisk art.
- Hvad mener du? - Hun mente at han var besat.
Da hun gik følte jeg mig overvældet af skyld-
- så jeg gik hen til dem for at se om jeg kunne hjælpe.
Da jeg kom var det for sent. William havde dræbt sin kone med en hammer-
-og hængt sin datter.
Tro kan eksplodere på ukontrollerbar vis-
- i mennesker, der er ensomme eller har alvorlige problemer.
Den fine grænse mellem forestilling og virkelighed udviskes.
- William var sindssyg? - Ja, der var schizofreni i familien.
Shelly kunne ikke klare det, det er svært selv i dag-
- men forestil dig hvordan det var for 20 år siden.
Jeg tror, jeg har set ting i huset, der står i forbindelse med familien.
Og John... Han opfører sig så underligt.
Han lukker sig selv inde hver dag, og jeg ved ikke hvad han laver.
Han er ikke sig selv. Han er fraværende og distræt.
Der er intet, der forbinder familien McNamara til din familie.
Det, der skete for dem, var forfærdeligt sørgeligt.
Du er i en svær periode, og fantasiens magt kan være voldsom.
Det kan jeg forsikre dig om som præst.
Fantasien er som en åben dør, der kan føre til stor ondskab.
Du er et fornuftsmenneske, du behøver ikke søge tilflugt-
- i noget, der i grunden er et tankesæt udviklet af uvidende og ensomme.
- Jeg... - Du er hverken uvidende eller alene.
- Og det ved du. - Det lyder ikke som en præsts ord.
Man må lære at være objektiv og se på troen i alle dens facetter-
- for vi definerer dem ofte som gode eller onde.
Gud og Djævlen er blot et udtryk for noget meget mere komplekst.
Kate!
Er du her?
Hør her, jeg er ked af, det gik sådan sidst.
Hallo! Er her nogen?
John?
Ved du, at der er gået to timer, siden du sagde, du snart kom.
Jeg blev færdig med at arbejde og tog et bad.
Du tog et bad. Havde du brug for at blive kvikket op?
Jeg så en kakerlak før.
Jeg gør det i morgen.
- Hvad ville du snakke om? - Jeg talte med Fader Powell.
- Helt ærlig, Kate, jeg sagde... - Jeg ved det, men hør lige på mig.
Han fortalte mig om familien, som boede her og det, der skete.
- Det var en massakre. - Nej, Kate, nu hører du på mig.
Du lader dig selv blive påvirket af en gang pis.
Det er rygter skabt af landsbyboerne. Vågn op!
Kan du høre, hvad du selv siger? Her er noget galt!
- Forstår du det ikke? - Jeg har sagt mit.
Har du sagt dit? Det er det, du er bedst til.
Du undgår alle diskussioner, alt besvær, alle problemer!
Hvis det er sådan du vil have det, skal mit barn ikke vokse op med dig.
Kate...
- Undskyld. - Lad være at røre mig!
Det må du undskylde.
- Undskyld. - Hvad sker der med os?
Undskyld.
- John? - Hvad laver du hernede?
Jeg ville bare...
Vi må væk herfra, jeg vil ikke være i det her hus et sekund mere.
John!
Jeg har sagt det en million gange. Nej.
Jeg begynder virkelig at blive bange.
Jeg har ikke til hensigt at forlade huset her.
Vores barn bliver født, som jeg planlagde det.
Hvad har du gjort?
Måske dræbte nogen ham, fordi han ikke ville holde op med at gø.
Hør på mig, vi må væk herfra!
Hjælp mig.
Kate!
Hjælp mig!
Jeg er lige her.
Sådan, ja.
Jeg forstår det ikke.
Få mig hjem.
Nej. Fandens også!
Kate...
Kom...
John? Nej! John!
John! John! John?
John? John?
John?
John... Hvad gør du?
Bliv, hvor du er.
John?
Kitty?
Hvad skete der?
Hvor er jeg?
Hvem er de mennesker?
Hvad er der sket?
Min søn! Hvor er min søn?
Jackson! Mit barn!
Jackson!
Hvem er I?
Kate... Dit barn er ikke Johns søn.
Hvad snakker du om?
Vi er en organisation ældre og større, end du kan forestille dig.
Jeg, de, der står her og ironisk nok, dig selv-
- er blot små elementer i en langt større virkelighed.
En vi kun kan ane.
Cirka et år før den ulykkelige McNamara familie flyttede ind i dette hus-
-samledes vi her for at kontakte Ham.
Jeg vidste at William ikke var far til deres ufødte barn-
- og da jeg indså, hvad der var sket, vidste Shelly det også.
Men det var for sent.
Vi troede, det var det, men nogle år senere, mens McNamaraerne boede her-
- forstod jeg takket være deres skrifte-
- at det, der skete for dem, skete takket være det, vi havde gjort her.
Og det er sket igen. For dig.
Dit barn er frugten af Hans sæd.
Afslutningen på en påkaldelse i hvilken du, uden at vide det, var værktøjet.
Dette barn blev født i templet, hvor han blev påkaldt.
Og hans skæbne kan desværre ikke længere påvirkes af dine ønsker.
Du er gal! Du er gal!
Jeg vil have min søn! Hvor tager I han hen?
Hvor tager I ham hen? Åh Gud!
Ms Davies, hvis det her bliver sidste gang, du ser din søn-
- er det grundet din beslutning, for du undfangede ham.
Vi kan tilbyde dig mulighed for at slutte dig til os og opfostre ham.
Med tiden vil du lære at forstå hvor vigtig dit barn er.
Ellers vil du opleve det, som om han ikke var til, og det samme gælder dig.
Nej. Nej! Nej!
Jackson! Nej! Giv mig ham tilbage!
Giv mig mit barn! Jeg beder dig! Nej!
Nej!